Norsk tekst og sync av Asort
Jeg er bare ikke glad lengre.
Det må være noe jeg kan si...
Stillman, jeg fant ikke opp dette over natten.
Jeg har vært syk for det i ukesvis.
-OK. La meg i det minste si mitt. -Selvfølgelig, ja.
Vel, hva med...
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Du vet du kan ringe meg når som helst,-
-men jeg må gå.
-OK, la meg si mitt. -Selvfølgelig, ja.
Vel, hva med det faktum at du er min favorittperson?
Min uforutsigbare frisinnede bestevenn?
Det at vi ser så forskjellig på verden, er fascinerende.
Og så usannsynlig som det er, så er vi ment å bli sammen.
Og jeg vet at det er sant fordi jeg er mer meg selv rundt deg enn før jeg ble kjent med deg.
Og jeg vet at du følte det samme for meg også.
Hva med alt det?
-Jeg tror fremdeles vi bør slå opp. -Akkurat.
Vel du vet at du kan ringe meg når som helst,-
-men jeg må gå.
Det var et slag.
OK, tenk litt over det. Hva forteller hjertet ditt deg?
-At vi bør slå opp. -Ignorer hjertet ditt.
-Hva forteller hodet ditt deg? -Slå opp.
Debbie, jeg vil aldri gjøre det bedre enn deg. Du vil aldri gjøre det bedre enn meg.
Vi vil aldri gjøre det bedre enn hverandre.
Da er vi i gang. Hva, helt nøyaktig, er det med meg?
-Du er litt stiv av og til. -Stiv?
Ja.
Du vil slå opp? Kult.
Hva var det dummeste jeg gjorde hele tiden vi var sammen?
-Vær så snill å definere en nevrotiker. -Legg vegg notisboken din.
-Vet du hva, jeg slår opp med deg. -Jeg slår opp med deg.
Virket det? Noe?
Jeg bør gå. Vi bør slå opp.
Jeg går.
-Slå opp. Vi burde avslutte det. -Jeg bør gå.
-Dra, dra, dra. -OK!
Jeg har det.
Jeg skal dra.
Men jeg gir ikke opp.
Hva gikk galt?
Stillman!
Du vet at jeg hører deg der inne.
-Dreper du deg selv? -Hva? Nei.
Hør her, du er deprimert og med hjertesorg -
-og selv om jeg elsker den automatiske 4.0 er det ingen grunn til å...
-Kan du holde kjeft? -Der er du, mann.
Du er heldig at jeg fant deg. Jeg var redd for deg.
Fant meg? Nei, jeg ringte deg.
Jeg var fremdeles skikkelig freaket ut.
Wow, du har vært opptatt. Åh, drinker.
-Er du høy? -Akkurat nå? Klart.
Tifeldigvis, men du har vært borte i rundt en uke.
Jeg var ofte bekymret i den tiden.
Jeg har arbeidet.
Og jeg trenger hjelpen din.
-Hvordan spiller du denne tingen? -Det er ikke et spill.
Dette er mitt forhold med Debbie.
Det er faktisk ganske kult.
Men også supertrist. Akkurat som om du stalker ditt eget liv.
Ja, jeg vet, det er litt patetisk, men jeg må ha alt lagt ut om jeg noensinne skal finne svaret.
Ja, selvfølgelig gjør du det. Hva er spørsmålet?
Hva gikk galt?
Hør her, hvis du går tilbake til i fjor. Gå tilbake... Bruk denne.
Gå tilbake tilbegynnelsen.
Dag en.
Så etter at lydbølgene bygger opp resonansen kan de teoretisk sett påvirke strukturen-
til en eksisterende superstreng, noe som kan...
Kan vi bare tenke på hvor sprøtt dette er?
Og når kommer harmonien inn?
Harmonien er konstant, men etter at de bygges eksponensielt,-
-blir superstrengen relativ.
-A-ha! -Forstår du det?
Nei, jeg tror ikke det.
Det er alt for i dag, klasse.
Utrolig arbeid, Stillman. Virkelig avanserte saker.
Ingen kan være sammen med Stillman. Jeg hjelper han av og til når han blir sittende fast,-
-men for alle andre, glem det.
-Det skjer aldri. -Det skjer.
Hva gjør du her? Har du ikke Frisbee timer?
OK, vel, det er ikke timer, det er et team, og jeg tror du vet det.
Og vi hadde akkurat en øvelse, så nå skal du og jeg gjøre hele denne reise bort selskapstingen-
-på stedet med jenta.
Vel, det kommer til å bli virkelig merkelig.
-Vel, selvfølgelig vil det bli merkelig. -Merkeligheten din er konstant.
Ubehaget hennes er relativt, og det er det vi må løse.
Liker du det jeg har gjort der?
-Skål. -Den siste.
Jeg sa at dette kom til å bli merkelig.
Det er åpenbart bare for vennene hennes. De virkelig kule vennene hennes.
Venner og lojale kunder som oss.
Her har du. Hun arbeider fremdeles.
-...Kiwi daiquiri. Appletini. -IPA. Rom og cola.
Farsken. OK
-Hun er den verste. -Jeg vet.
På en måte henrivende, da.
Hvem tror du den fyren er?
Kompis, ikke bekymre deg om Selena Gomez der borte. Bekymre deg om hva du skal si.
Dette er din siste sjanse til å si farvel.
Og hei, for den saks skyld.
-Vent, jeg har en idè. -Jaha? Hva skjer?
-Temporal konsistens er ikke bare... -Vent... en nerdeidè?
-Vel, jeg må få den ned. -Kompis, nei.
Hør her, hun er super-hot og jeg er på en måte en slags kødd, så...
-Du er en skikkelig kødd. -Akkurat!
Så selv om det ikke er kjæresten hennes, hva skal vi snakke om?
-Fortell henne at du er et mattegeni. -Jeg er et fysikkgeni-
-og jeg vet ikke hva hun kommer til å tenke om det.
Vel, du må faktisk snakke med henne for å finne ut av det.
OK, jeg får bare være ærlig.
Ærlighet er kult, ikke sant.
Sukkerfri Dr. Pepper?
Nei takk, jeg skulle bare spørre, idag er din siste dag, ikke sant?
-Det er det. -Vel, vi kommer virkelig til å savne deg.
-Jeg tror du er den beste bartenderen i hele byen. -Det var snilt av deg...
-Stillman. -Stillman.
Fordi jeg tror faktisk at jeg er en forferdelig bartender.
Jeg mente som en person.
-Så, hvor flytter du? -Jeg flytter ikke. Jeg fikk akkurat sparken.
Eieren er en venn, og hun gjorde meg en tjeneste med å ansette meg,-
-og hun gjorde meg på en måte en tjeneste ved å sparke meg også.
-Hvordan? -Vel, jeg er musiker, så du vet.
Så du får fikset demoen din.
Gjøre noen show. Utvide karrieremulighetene dine.
Ja, klart.
Det er gode ideer, men jeg har egentlig ingen planer.
-For karrieren din? -For noe.
Klart, jeg ville elsket å være suksessfull, men jeg elsker å gjøre mange saker.
Så mange saker som jeg kan for alltid.
Det er på en måte min eneste plan. Pluss at du kan egentlig ikke kontrollere karrieren din uansett.
Eller noe som helst, egentlig. Tror du ikke det?
Joda.
Du er en forferdelig løgner.
Du utfordrer noen virkelig dype personlige oppfatninger.
Jeg trodde det ville være enklere om jeg bare sa "Joda".
Så, hva med deg?
-Jeg er en fysikkstudent. -Virkelig? Det er kult.
Jeg er også en student.
-Sånn av og på. -Hva studerer du?
Mange ting. Bare ikke på den normerte måten du liksom skal gjøre det på.
Forrige semester dro jeg til Hawaii.
-For å studere? -For å dra til Hawaii.
Så nå er ikke skolen sikker på om de vil slippe meg inn igjen,-
-og jeg er ikke sikker på om jeg vil at de skal slippe meg inn, så sann er det.
-Men du liker det? -Ja, jeg elsker det.
Jeg er et slags akselerert program.
Jeg kommer inn, jeg trenger å være klar for arbeid.
Jeg bare elsker bevisene og ligningene. Hele puslespillet.
Jeg tror ikke jeg noensinne har elsket noe så høyt.
-Vel, har du noensinne vurdert fysikk. -Ikke før nå.
-Hallo, kjære. -Hallo, kjære.
Du har ikke lov å være i baren min.
-Ikke ignorer oss. -Jeg ignorer ikke dere.
-Jo, det gjør du. -Neida.
Jeg arbeider bare. Gå tilbake der.
-Du har ikke lov. -Hvor gikk vennen din?
Jeg vet ikke.
-Så hva skjedde? -Det ble merkelig.
Kan vi bare komme oss ut herfra?
OK. klar for å ta av.
-Ja! -Evan, er du høy?
-Hva? -Er du høy?
Hva?
-Ble du akkurat høy på badet? -Nei.
Ikke på badet.
Gjett igjen, vær så snill.
Du er for høy til å gjøre.
Hvordan vet du hvor høy jeg er?
Hva er det?
Det er matematikk. Se på alt dette.
-Det er fantastisk. -Jeg er allergisk mot matte.
Der er Andy. Jeg får haik med han.
Neida, jeg er helt grei. Forresten kan du ikke sitte på med fienden.
Fiende? Er det som slags Frisbee-sak?
Om du mener Ultimate Frisbee, så ja.
-Nei, stopp, jeg er seriøs. -Kompis, fyren er selvgod og uhøflig.
-Andy! -Andy, drar du til Henley?
Nei, jeg skal lære moren din organisk kjemi.
-OK. -Det er ikke morsomt.
-Beklager, jeg bare tuller rundt. -Vel, jeg blir med deg.
-Forræder. -Hei, du glemte...
-Stillman? -Herregud!
Herregud, er du død?
-Vær så snill å ikke være død. -Død? Hvorfor sier du død?
Nei, jeg skal skaffe hjelp. Jeg skaffer hjelp.
-Er du OK? -Jeg har det topp.
Men...
Men jeg trenger å gjøre noe.
Der. Før jeg glemmer det.
Jeg trodde i et øyeblikk at du tafset på meg.
Det må være ganske viktig.
Nei, ikke noe av disse andre sakene er, men jeg fant akkurat ut noe.
Jeg aner ikke hva noe av de sakene er, men det virker temmelig kult.
-Virkelig? -Ja.
Jeg føler fortsatt at jeg aldri fikk riktig kreditt for å kjøre på deg med bilen min.
Vel, jeg tror vi ser forskjellig på det øyeblikket.
Uansett, se.
Jeg har smilefjes for alle de gode minnene mine, ikke sant?
De tingene jeg ikke angrer. Jeg gjorde et slags rått slideshow.
Hjelp oss å forbli organisert.
Ja, så rått.
Ser du, vi kan være lykkelig.
Se på den manken!
-Tuller du? -Evan, kan du være fokusert?
På hva, mann?
Annet enn trist, hva er hele denne saken.
Vel, dette er det vi trenger.
Røde prikker. Nå er vi på vei.
Dette er alle drittkommentarene mine fra i fjor.
Vel, året mitt ville sannsynligvis bare være en rød strek.
Dette er hvorfor vi slo opp, Evan.
Datamaskinen kan fortelle deg hvorfor vi slo opp?
-Det er utrolig. -Se. Dag 37.
Dag 51 og 52.
Dag 70. Alle disse sakene jeg angrer på.
Interessant.
Virkelig? Hvorfor det? Tror du det?
Vel, om du tror det kommer til å bevise beviset, så sett i gang.
-Gjør du narr av meg? -Jeg flørter med deg, dummen.
-Geniet ditt er hot. -Ja?
-Hva, tror du at dette er uimotståelig? -Snakk fysikk med meg.
OK.
-Du er en positiv ekspanderende monomial. -Gi meg noe annet.
-Jeg kommer til å ligge tangent til kurvene dine. -Åh, jeg elsker det.
Jeg elsker deg.
Scoot.
Hva er dette?
I tilfelle jeg glemmer ordene.
-Du spiller en sang for meg. -Og jeg spiller aldri for noen.
Jeg vet du ikke gjør det.
Du bare... stoler på meg med noe, Stillman.
Og det betyr virkelig mye, så jeg vil på en måte stole på deg med noe.
Dette var på en måte inspirert av oss.
Ta hånden min og gå med
Mens jeg deler med deg sangen min
Hjertet mitt er fullt av tvil Og ordene vil feile meg
Du var høyere enn et tre
Men flaggermusene vil bære meg
Og jeg faller under Før du kunne komme og ta meg
Og jeg kan se det i øynene dine
At apen fikk prisen
Og det er ingen måte Å stoppe hylingen
-Ja. -Ja!
-Ja. Gud, for en stemme. -Takk.
Hva er det om?
Jeg vet ikke.
Du vet ikke?
Vel, er jeg fyren som er høyere enn et tre, eller er jeg den hylende apen?
Jeg tenkte aldri slik på det.
Jeg forstår.
-Du er skuffet. -Nei.
-Jo, det er du. -Det er jeg ikke.
Du gjør den tingen der du ikke sier det du føler.
Vel, ærlig talt, jeg forventet en linje som-
-og jeg elsker deg også, Stillman.
Eller noe som, Du er virkelig kul, men jeg er ikke klar enda
-Tror du ikke at jeg elsker deg? -Jeg vet ikke.
Jeg vet jeg sa det, og så stakk du av, og så kom du tilbake og sang en sang om en ape.
Jeg elsker deg.
Men du vet, jeg har sagt det til mange gutter og jeg ville bare at dette skulle være annerledes.
Beklager at jeg uroet deg.
OK.
Du er annerledes fra andre som jeg har datet eller andre jeg noensinne har kjent.
Du er strålende og dreven og jeg respekterer meningen din mye.
Det er derfor jeg var redd for å spille dette for deg-
-fordi jeg vanligvis ikke behandler arbeidet mitt slik du behandler ditt.
Men så forstår du, innså jeg at om du ikke likte det, så ville du finne en fin måte å fortelle meg det-
-fordi at i tillegg til å være en av de smarteste jeg vet av, er du også en av de snilleste.
Vel, kjære, det er ingen grunn til å være lei seg, OK?
Det var en flott sang.
-Vil du spille den igjen? -Ikke egentlig.
Ok, jeg klandrer deg ikke.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
-For noe dritt. -Hva?
Jeg angrer å se denne drittfesten også.
Nei, det er ikke derfor det er der oppe. OK, Farallon Five er et mesterverk.
Akkurat. Jeg glemte det.
Vel, hva tror dere karer?
Det var godt. Ja. Ja.
-Slutt med det. -Jeg kan ikke for det.
Det var godt.
-Det er... -Faen, den filmen sugde!
Kjedelig og forvirrende. Det er et flott triks.
Det var en intergalaktisk drittfest med dårlige roboter, og hva med det blåe...
-hva det blåe... med det blåe ansiktet...
-Ja, jeg vet ikke. Jeg forstod ikke det. -Hva?
Hei, hvorfor var den fyrens ansikt blått?
-Jeg mener, det... -Samme det. OK, samme det.
Som, nok om Farallon Five.
Du fortsetter å le om det.
Jeg vedder på at du ikke kunne om jeg eseldunket deg i bakhodet.
Hva?
Det er ekkelt.
Jeg gjorde ikke en homovits, om det er det du tror.
Du vet, et eseldunk var for alle.
Så søtt.
Jeg er ikke engang sikker på hva et eseldunk er.
OK, så, ja, jeg tror alle husker dag 122.
Ikke din fineste stund, men tror du virkelig-
-at det hadde noe å gjøre med... -Kanskje, kanskje ikke.
Det var på en måte litt tidlig.
OK, kanskje dette er bare fordi jeg kommer ned litt, men hva er poenget med alt dette?
Det kunne vært annerledes.
Det tok deg en uke med å gå igjennom bilder å finne ut det?
La meg omformulere det.
Det kommer til å bli annerledes.
Du ser, det begynte som en rynke i teorien min, og det bare fortsatte å utvide seg.
Og Evan, ingenting fokuserer tankene dine som et brustent hjerte.
Vennligst ikke fortell meg at du tror dette er det jeg tror du tror dette er.
-Det er en tidsmaskin. -Nei.
Nei, nei, nei, nei...
Stillman, OK, dette bruddet tar en stygg vending.
Jeg oppfyller min beste venns plikter og stepper inn.
Nok, det er nok. Nok tidsreiser. Nok Debbie.
Du må stoppe.
-Slutte å gjøre sprøe vitenskapsting. -OK, det gjør helt klart ingenting.
Det tastaturet gjør ikke noe. Ikke noe av disse sakene gjør noe!
-Evan... -Stillman, hør på meg.
-Du må gå videre. -Evan!
-Det er på tide å gå videre. -Hun er mitt livs kjærlighet.
Forstår du? Jeg kommer aldri til å fine noen bedre enn henne.
Hun aksepterer mitt haltende analytiske sinn og oppfordrer meg til bare å rulle med dritten.
Hun er en snill, bekymringsfri ånd,-
-med så mye omtanke og empati at hun kan elske den aller dummeste.
Jeg beundrer henne så mye.
-Hun er flott, jeg vet det. -Og tror du at jeg bare kan gå videre fra noen som det?
Vel, jeg håper...
Ja?
-Nei, nei, ikke mens jeg vet det jeg vet. -Godt, hva vet du?
Jeg vet at det er en elastisk tidsmessig kvalitet på alle tidligere eksisterende fenomener.
Evan...
Jeg kan endre alt jeg gjorde feil. Jeg har skapt det alle brustne hjerter vil ha.
En ny sjanse.
-Jeg håper du ringer psykologen din om den tingen. -Nei, dette kontrollere maskinen
Telefonen min her, kommuniserer med telefonen min i fortiden.
-Nei, det gjør den ikke. -Hør her, jeg trenger hjelp.
-Ja, ja. -Nei, jeg trenger hjelpen din, Evan.
Jeg trenger deg til å bli med meg tilbake.
Du vil ha meg til å komme...
-Ja. -Nei!
-Det er derfor jeg ringte deg. -Nei! Jeg kommer ikke til å...
Hør her, Evan, du har vært her for hvert eneste øyeblikk av dette forholdet-
-og vanligvis gir du ganske gode råd.
Du tror ikke engang at dette virker.
-Hva er faren? -Jeg tror den kan gi meg et slag.
Og la meg spørre deg, har du forsøkt å snakke med henne?
For det er det de fleste folk gjør etter et brudd.
Før vi hopper rett til hele denne tidsreisesaken.
Ja, hundrevis av ganger. Det virker ikke.
Evan, stol på meg, dette er den eneste måten.
Vær så snill! Hjelp meg.
OK.
-Ja. -Hvor drar vi i tidsmaskinen din?
-Nei, kom tilbake. -Hva er det du gjør?
Kom her.
Jeg liker ikke det.
Faen og, det gjør vondt!
Herregud.
-Gjør dette. -Hva?
Gjør dette.
Bevisstheten din ble akkurat kastet inn i en annen ikonisk tilstand.
-Det kommer til å stikke. -Vent, mener du at det virket?
Selvfølgelig virket det. Se hvor vi er.
Vi er på Captain Frank's den dagen du kjørte på meg med bilen.
I fjor, dag en.
OK da, hvor er meg fra i fjor?
Må jeg bekjempe han eller?
Du er du fra i fjor.
Se på klærne og magen din... Håret ditt!
-Herregud. -Ja!
-Herregud! -Jeg vet.
-Du er ikke sprø. -Ja.
Du fant opp en faens tidsmaskin. Du vet hva dette betyr?
Vi kan dra hvor som helst. Gjøre hva som helst. Vi kan... løpe med vikingene.
-Vi kan dra til trollmannsskolen. -Nei, Hva? Nei, vi kan ikke dra til litterær fiksjon.
Uansett, vi er ikke her for å gjøre noe.
Vi er her for å få Debbie tilbake, OK? Og i det øyeblikket jeg gjør det...
-vil denne teksten forsvinne og jeg kjenner henne og vi blir sammen.
-Seriøst? -Ja, det var derfor jeg ba deg om å komme.
-Du gikk med på det. -Ja, men det var før jeg visste det virket.
Hør her, alt jeg sier at med alle de mulighetene, å gå tilbake ett år for å få kjæresten din tilbake,-
-er på en måte low-fi.
-Ikke for meg. -Så hva i helvete gjør jeg her?
OK
-Værsegod. -Takk.
Det var sprøtt.
Hun brakte oss pommes frites som vi ikke bestilte?
Nei, bare se henne... som det.
-OK. -Dette er ostefries.
-Franks lager ikke engang ostefries lengre. -Dette...
Vi reiste virkelig gjennom tiden.
Ostefries?
Det ødela virkelig for deg, hva?
forrige gang jeg så henne var da hun slo opp med meg igjen og igjen.
Og nå er hun her i begynnelsen, før...
-hun kjente meg, før jeg ødela alt.
OK, jeg kan ikke se på deg som dette lengre. Jeg er med.
Så lenge du er enig i at når vi lykkes, så får din bestevenn ta tidsmaskinen på en tur-
-for å bevitne fødselen til universet.
-Jeg vil ikke gå med på det. -Jeg får nøye meg med Marilyn Monroe.
Nei. Og hun vil ikke ha sex med deg-
-bare fordi du har en tidsmaskin. -Vil hun ikke?
OK, hva med at jeg får fikset drittåret mitt bare litt.
-Vel, hva tenker du på? -Kan jeg vinne min Ultimate Frisbee league?
Sannsynligvis, men bare dersom vi får Debbie tilbake før spillet ditt.
OK, jeg går for det. Så hva gjør vi?
Hva er oppdraget? Hvor langt er det?
Det er ikke langt. Dette er startpunktet.
Herfra går vi frem gjennom tiden og skaper en nytt univers mens vi holder på.
Trenger jeg ikke å treffe deg med en bil?
-Det vil du. -Ikke om jeg vet at jeg skal.
OK, kanskje ikke,-
-men så snart vi zapper ut av disse kroppene om 25 sekunder,-
-vil de fortsette å gjøre akkurat det vi gjorde før.
Jeg gjør et rart fremstøt mot henne. Gå ut.
Du treffer meg med bilen. Hun kommer ut for å sjekke meg.
-Jeg kommer opp med teoremet. -Fantastisk, la oss sette det rett.
-Hva er det du gjør? -Jeg la på meg rundt 15 kg i fjor.
Jeg trenger ikke å spise disse etter at vi drar.
OK, siste.
Hvor er vi?
Lykke til.
OK, jeg tror vi er helt klare.
Så hva er det vi ser her igjen, Stillman?
Dette er ansett av mange-
-til å være en av de beste sci-fi filmene som noensinne er laget.
Vent, kompis, vi har ikke engang begynt å se på filmen?
Og jeg er allerede så opprømt?
For en utrolig måte å bruke de neste tre og en halv timene på.
Uansett, dette er favorittfilmen.
Debbie har aldri sett den før, så jeg er spent på å dele den med dere.
-Ja! La oss se noen aliens. OK? -Ja.
Faen, den filmen var dritt!
-Ja, jeg tok ikke det. -Ansiktet hans... hva?
Hei, hvorfor var den fyrens ansikt blått?
-Jeg må ha gått glipp av det. -Vet dere hva, karer?
Rakk ned på denne filmen så mye dere vil. Det bryr ikke meg at dere ikke liker den.
Fordi du er en humanoid som liker filmer som ikke gir noen mening.
Det gir mening, Carly, men du forstår den åpenbart ikke,-
-og det får deg til å høres ut som en dum bitch.
Faen.
-Ja, jeg tok ikke den. -Ansiktet hans... Hva?
Hei, hvorfor var den fyrens ansikt blått?
-Jeg må ha gått glipp av det. -Vet dere hva, karer?
-Det er greit at du hater denne filmen, OK? -Det er greit!
Det er for høyt. Alt for høyt.
-Ja, jeg tok ikke det. -Ansiktet hans... Hva?
Hei, hvorfor var den fyrens ansikt blått?
-Det gir ingen mening. -Ja.
Jeg forstår at dette gjør deg opprørt og det er ikke noe noen av oss vil.
-Men jeg sa ikke noe. -Vi hadde bare litt moro.
Det var ikke vondt ment, OK?
-Jeg sa ikke noe! -Du trengte ikke det.
-OK, jeg drar tilbake. -Vi kan se det scene for scene.
Jeg skal forklare nøyaktig hvorfor dere karer...
-Neida, vi forstår det. -Vi forstår det.
Huden hans var blå fordi at i Ceetu-5 galaksen lever de i ultrafiolett.
-Forstod du ikke det? -Jeg trodde det var flott.
-Jeg trodde det var... -Herregud, dette virker ikke.
-Etter filmen. -Etter filmen...
OK, kom igjen, gjør narr av filmen. Jeg har mine meninger. Jeg bryr meg ikke om hva dere synes.
Det er ikke som om du sårer følelsene mine.
-Og... faen. -Kompis, dette er det verste!
Det tar en evighet! Det er verre enn filmen!
-Vent, hva snakker du om? -OK, jeg har en idè. Gjør det som dette.
-Ja, jeg tok ikke det. -Ansiktet hans... Hva?
Hei, hvorfor var den fyrens ansikt blått?
-Jeg må ha gått glipp av det. -Vet dere hva, karer?
Jeg beklager. Og faktisk spanderer jeg pizzaen i kveld.
Som er min lille måte å si at jeg beklager.
Unnskyldning akseptert.
Jeg beklager at...
-Værsegod. -Takk, sir.
Du vet åpenbart ikke noe om filmer
-Og du misforstod åpenbart et slik kunstverk. -Så det er på oss alle?
Dere ukulturerte hedninger.
-Så du måten hun så på meg på? -Jeg gjorde det. Det var flott.
Jeg er så mye bedre til dette enn jeg var.
Jeg tror det er slik hun liker meg best. Du vet, selvsikker.
Jada, klart. Hva er det med teksten?
Den er fremdeles der. Dette var første stopp.
-Hva i helvete er det du har på deg? -Rogaine. Jeg hadde disse hele fjoråret-
-og kunne aldri bestemme meg om jeg trengte det. -Vi vet begge hvordan det gikk.
Det forblir på i en halv time.
-Vel, vi har to minutter. -To minutter til hva?
Til vi hopper ut.
Vi må fortsette å bevege oss fremover.
Vent, hva?
Det er ikke noe igjen her å fikse.
-Håret mitt! -Slapp av, capsen vil forbli på når vi drar.
Det er ikke det eneste. Jeg har en kjempeprøve i morgen.
Så hva skal du gjøre, 90 sekunder med lekser?
-Dude, jeg kan ikke stryke igjen. -Så hvorfor spiller du videospill?
Det spillet var en stor distraksjon i fjor. Jeg måtte får det unna vei.
Evan, hvis du vil ta eksamen, så må du prøve å endre holdningen din.
Vent, det er bra. Det er virkelig godt.
Jeg burde inspirere den meg som jeg bebor nå, så når jeg hopper ut vil han være motivert?
-Akkurat. -Og han vil ikke huske at jeg kontrollerte kroppen hans?
Jeg tror ikke det.
Så denne Evan kommer til å se all denne lesingen og bestemme seg for å droppe det og røyke.
Eller går tilbake til å spille Call of Duty.
Eller begge deler.
Jeg skriver en lapp til han.
-Hvor mye tid har vi igjen? -30 sekunder.
Er det lappen din?
Jeg har ikke tid til å lage noe mer komplekst.
Jeg etterlater han en melding.
Hei, kompis, ikke vær en sånn dritt dette semesteret som ikke gjør noenting.
-Kanskje prøv... -Hvorfor er du så slem?
Du har rett. Ja, jeg beklager.
Jeg elsker deg og du er et stjerneskudd, men du bare tuller rundt for mye.
Som en drittsekk av og til.
Og du spiser for mye og du er bokstavelig talt alltid høy-
-og det er ikke ideelt for å leve opp til ditt fantastiske fulle potensiale.
Hvor mye tid har vi?
Evan, vi tar trappene.
Kom igjen. Evan er sannsynligvis allerede der oppe, og jeg vil danse.
Jeg tror det er opp enda en etasje.
-Hva sa anvisningene? -Telefonen min døde.
-Jeg vet ikke. -Hvordan vet vi hvor vi går?
Dette er det. Toppetasjen. Jeg føler det.
Nei, det er ikke en fest her oppe, men sjekk den utsikten!
Hei, du burde få Evan opp hit, så kan vi ha vår eget lille danseparty.
-Er det låst? -Ja.
-Hei, vent. -hva, du er vel egentlig ikke skremt, er du vel?
Neida, kanskje har jeg en redsel for å bli innestengt.
Fanget er et bedre ord.
Vent litt.
Vent, hva skjer her?
Hva kan jeg si?
Jeg er en nerd med mange...
-nerdiske besettelser.
Jeg kan ikke tro at du akkurat gjorde det.
Gjør det igjen.
Foten min. Igjen.
Du trenger ikke det... OK, vent, ingen...
Faen og, foten min.
-Gjør det igjen. Gjør det igjen. Gjør det igjen. -Jeg skal bare ta det fra deg.
Mindre er mer. Vennligst hold skjerfet ditt for deg selv.
-Hva er denne sangen? -Faen og, foten min!
-Jeg blir gal. -Og jeg tilgir deg.
Dette er den verste sangen jeg noensinne har hørt i hele mitt liv.
-OK, karer, dette er mitt hjørne der bak. -Ikke sant? Privat rom.
Først er det dette og så i morgen husker jeg ikke alfabetet...
-Alle sammen, unna vei. Jeg må dra. -Niks. Hallo?
-Kompis? -Heisann. Jeg tror jeg er død.
Enten er jeg død, eller så har tidsmaskinen brutt sammen, eller begge delene.
Jeg vet ikke. Det er folk som ser på meg.
Det er Groundhog Day her.
Hva skjer. -Slapp av, OK? Vi er på taket.
Kompis, det var et mareritt. Det var den verste heisturen til helvete-
-om og om igjen, og om igjen og om igjen. -Det er på en måte min feil.
Jeg holdt på å gjøre dette perfekte øyeblikket med Debbie om igjen,-
-og når jeg gjør noe om igjen, så gjøres det om igjen for deg også.
-Om det var perfekt, hva fikset du på? -Ingenting. Det var bare veldig fint.
Fint? Vi har ikke tid til å la hårsakene mine virke, men du får gjenoppleve det beste av?
Vil du komme og danse med meg? Du også, Evan.
Hva er det du gjør?
-Jeg vil... bare se det igjen. -Nei, nei, nei, det er nok.
-Jeg overtar oppdraget. -Nei.
-Jeg overtar oppdraget. -Hva? Nei. Stopp.
Jeg er oppdragsleder nå.
-Det er ikke... det er ikke et oppdrag. -Så sier du!
Filmkveld, ditt Houdini dirketriks.
Hvis vi skal få dette til å virke, så må du ned i dritten.
Litt skikkelig dritt.
-Vi trenger en gang da du var i full gang. -Hva med den campingturen?
Dag 276.
Det er en fest!
-Var det ikke en total katastrofe? -Jo, det var det og jeg er oppmerksom-
-på alle gangene du har beskrevet og campingturen.
Jeg bare arbeider meg opp til de store sakene.
Du har rett.
Vi må gå i dritten.
Du stolte akkurat på meg med noe, Stillman. Og det betyr virkelig mye,-
-så jeg vil på en måte betro deg med noe. Vet du hva jeg elsker med dette?
Det betyr at du elsker meg og jeg vet det.
Vel, jeg er glad du føler det slik.
Jeg sier det er greit at du ikke nødvendigvis sier det med en gang.
Neida, jeg vil si det. Jeg ville bare spille noe for deg først.
Beklager, det jeg prøver å si er at jeg har det greit med at du gjør dette i den rekkefølgen du vil.
-OK, så hvorfor tar du det opp? -Jeg gjør ikke det.
Jeg vil ikke ødelegge dette med å stille spørsmål ved det.
Vet du hva, jeg har allerede ødelagt det, så jeg bare gjør det om igjen.
-Gjøre hva igjen? -Hele denne greia.
OK, du kommer til å elske det.
Jeg kommer til å gjøre det med en stor porsjon selvtillit.
-Det kommer til å bli flott. -Hva snakker du om?
-Hallo? -Hei, Deb.
Beklager, det er Evan.
-Jeg ser etter Stillman. -Hei, Evan.
Ja, jeg summer deg inn.
Hei, Still...
-Kompis, hva gjør du her? -Kompis, jeg mistet nøklene mine.
-Hvordan mister du nøklene dine? -Den Evan jeg zappet inn i er virkelig høy.
-Og så har han ikke nøklene sine. -OK, hør her, jeg har ikke tid til dette.
Jeg er midt i å ødelegge noe.
-Du må gå. -Hva mener du?
-Hei, Evan. -Hei.
Vil du komme inn?
Nei takk, Deb.
Jeg er skikkelig stein, så jeg vil ikke fortsette og ødelegge kvelden din.
OK. Har du noe igjen?
Godt spørsmål.
Ungene dine kommer til å bli så vakre.
Oisann, det var høyt.
Det har ikke noe å si. Vi gjør dette om igjen uansett.
Jeg vil ikke ha barn før jeg har gjort alt.
Hva er "alt"?
Alle eventyrene. Alle tabbene. Alle småkakene.
-Ja, endelig! -Hei, hva gjør du der oppe?
Vel, jeg fikset appen som kontrollerer tidsmaskinen min.
En tidsmaskin. Jeg vil ha en.
Og hvor drar vi?
Vi drar ingen steder.
Nå da det virker drar Evan og jeg tilbake og gjør om hele denne bisarre situasjonen.
Nei! Hvorfor?
Fordi jeg elsker deg, og fordi jeg ødela alt ved å stille spørsmål ved det og det førte til en krangel.
-Og... -En "jeg elsker deg" kamp.
Det er ikke en ordentlig kamp.
Vi elsker hverandre, Evan.
-Jeg vet. -Du vet? Hvor lenge har du visst?
Det er umulig for meg å vite.
En lang stund.
Ja, jeg også.
Hei, ikke tidsreis vekk.
Bli med meg her i dette perfekte øyeblikket
OK.
-Hva i helvete var det? -Aner ikke.
Jeg var sikker vi var ferdige da maskinen frøs til og det bare kom så vakkert ut.
-Hva med teksten? -Den er fremdeles der,-
-men vi må gjøre fremskritt, ikke sant? -Joda.
-Det vi gjorde var så mye bedre enn originalen. -100%. Det måtte det være.
Jeg følte det som om jeg kunne sagt nesten hva som helst til henne og hun ville vært kul med det.
Godt gress.
Jeg er forresten glad du er her.
-Ja, du var fantastisk. -Takk, kompis.
Jeg er ganske god til å lese viber og hjelpe folk, ser du.
-Jeg tror det er tingen min. -Jaha?
Ja! Jeg mener, kompis, musikkteori stinker! Snakk om en idiotisk hovedfag.
Jeg burde hjelpe folk slik som i går kveld. Og hei, vet du hva mer?
Jeg skal sikre at det er røyk på hver plass herfra og ut.
-Det vil ikke være nødvendig -Jeg gjør det uansett.
Jeg håper du tar til vettet og gjør meg til din-
-før heller enn senere for denne enveis fikseringen-
-er ikke morsom lengre, neida, kanskje å være i kontroll av deres distraksjon-
-gir deg bakoversveis, jeg elsker deg, jeg er sprø av å være-
-ditt eneste valg, og du må bli.
-Jeg kjenner henne. -Hun er god.
-Jeg elsker båndene dine. -Takk.
Hei, vil du gå til et rolig sted hvor vi kan snakke?
Nei, takk.
Hei, hvordan taklet du dette øyeblikket opprinnelig?
Du får se.
-Kanskje når du er min vil jeg bli din favorittdistraksjon. -Ja, nei.
Og jeg ville ikke hatt noe i mot at det tar det så lang tid å slippe meg inn.
-OK, ja! -Takk.
Takk.
-Herregud. -Takk
-Det var utrolig, Debbie. -Takk.
-Så fantastisk, Debbie. -Takk, karer.
Jeg vet at det føltes virkelig flott, men jeg kan bare ikke tro at jeg faktisk gjorde det.
Jeg kan ikke tro at vi har gjemt deg bak baren hele denne tiden.
-Hva, likte du det? -Ja, kom tilbake torsdag.
La oss sette deg opp i det ukentlige showet, og jeg gir deg et kutt fra døren.
Men jeg tror jeg står over det. Jeg er bare ikke klar, men takk.
OK, som du vil.
Ikke sant? Jeg føler ikke en ukentlig forpliktelse til dette.
Vet du hva? Kanskje jeg gjør en feil.
Det føltes så godt der oppe, men jeg føler det som om jeg må ta et skritt tilbake.
Men det er kanskje universet som forteller meg at jeg ikke skal vente og bare ta spranget.
Jeg burde stole på magefølelsen min, ikke sant?
Det er det, Debbie, bare stol på magefølelsen din.
Takk for rådet. Jeg elsker deg.
OK, jeg skaffer oss noen drinker.
Det var enkelt.
-Ikke første gangen. -Og?
Det er fremdeles her. Må fortsette.
Hva?
Kompis, mitt Ultimate Championship er i morgen.
Du sa at jeg kunne vinne straks du fikk...
-Jeg beklager. -Drittsekken Andy snakker dritt.
Nei, hva sa han?
-Hei, karer. -Han er så overlegen.
-Lykke til i morgen, Evan. -Nå håner han meg.
-Det er fint. -Det er ikke egentlig håning.
Du må være nært ved å få Debbie tilbake, og jeg vet vi ikke kan risikere det ved et dumt Frisbee spill,-
-jada, jada, jada, men jeg vil ha dette.
Jeg vet det er ditt oppdrag og ditt brustne hjerte.
Jeg har full forståelse for det, men jeg vil bare ha det.
OK, gi faen i det.
-Gi faen i det? -Ja.
-Du fortjener det. -Virkelig?
-Ja, la oss gjøre det. -Hva med henne?
-Noen sjanse for at... -Ikke prøv deg.
-OK, la oss spille litt Ultimate. -D opp!
Kompis, hvorfor stoppet du?
-Jeg prøver bare å bli åpen. -Nei, du må fortsette å streake på den måten.
-Det går langt. -OK.
Hvem er du?
-Ja! Herregud. -Sug den, Andy!
-Sug det! Jeg vinner. -Du taper. I ansiktet ditt.
Sug det.
Kan jeg?
Du spilte ut hjertet ditt.
-Takk, mann. -Klar til å gå?
Kompis, det er Blue Ribbons jenten. Hun er her.
Vi er her.
-Skynd deg. -Du er den beste.
Hei.
-Det var et fantastisk spill. -Jeg vant det for deg.
Virkelig?
Nei, egentlig ikke. Det var en dum ting å si.
-Hva betyr det? -Ingenting.
Gud, jeg kan nesten ikke vente på å se deg naken.
-Du er ekkel. -Nei, jeg vet.
Men du vil ikke alltid tenke slik.
Hei, mann, la det gå. Start det opp?
-Det er i ferd med å bli skikkelig merkelig her. -Jeg kan ikke.
-Kan du unnskylde meg et øyeblikk. -OK.
-Hva mener du med at du ikke kan? -Den er frosset.
Tuller du? Jeg sa akkurat noen ganske grove ting til henne.
-Hvorfor? -Fordi jeg trodde-
-jeg kunne komme meg unna med det, derfor. -Vel, jeg vet ikke.
Den stengte meg ut.
Det samme skjedde da jeg gjorde om det på taket.
-Ødela du tidsmaskinen vår? -Nei, jeg har ikke ødelagt den, Evan.
Det svarer bare ikke.
-Sannsynligvis på grunn av dette Frisbee spillet. -Så vi må bare la-
-den samtalen slik den er? -Vel, hvem bryr seg om henne?
Ikke vondt ment.
Evan, hør her, om jeg ikke får dette til å virke vil jeg miste Debbie.
Det er Ryan. Jeg ringer han tilbake senere.
Du liker han ikke, gjør du vel?
-Jeg sa ikke noe. -Du trengte ikke det.
Jeg liker Ryan, OK? Selvfølgelig liker jeg han.
Kom igjen!
Kan du legge vekk den helvetes telefonen for et øyeblikk?
Beklager.
Kom igjen, del.
Han vil bare bli sammen med deg.
-Han er homo. -Jeg vet det.
Det er slik han kommer så nært på.
Vel, jeg er glad du fortalte meg hvordan du føler det.
Nå er det der ute.
Ja.
OK, Ryan har vært der for meg gjennom det som enkelt sagt var den verste tiden i livet mitt.
Så han og jeg deler et bånd som går mye dypere enn noe seksuelt.
Flott.
Hør på meg, babe.
Du må ha litt tiltro på meg.
OK?
Hei, og husk at han inviterte oss til den sommerleiren som noens far eier eller noe?
Uansett, vi skulle ha hele stedet for oss selv og det skulle bli en fantastisk blowout-
-og jeg vil bare at vi har det morsomt
Ja? Og jeg vil ikke at det skal være rart.
Det vil det ikke.
Ikke vær redd.
OK.
-Hva skjer, mann? -Hei, kompis, hvor er du?
-I biblioteket sammen med den nye studiegruppen min. -Siden når har du hatt en studiegruppe?
Siden jeg endret til Psyk.
Heim når du er ferdig, tror du jeg kan gå og snakke med Freud?
Jeg trenger noen svar jeg ikke får fra teksten.
Ja, jeg kan gjøre det. Du vet ikke.
Evan, jeg må snakke med deg. Kan du møte meg-
-fremfor biblioteket om fem minutter?
Det er greit. Jeg er ganske sikker på at de kommer til å be meg om å dra uansett.
Jepp, jeg kommer dit.
Jeg er ferdig.
-Hvorfor? Du sa du fikset programmet. -På en måte.
Jeg kan få det til å gå fremover og det er det.
OK, så da bare la oss komme oss ut herfra før vi setter oss fast i denne eldgamle sivilisasjonen.
Kompis, du har gjort så stor fremgang. Dere blir sannsynligvis sammen igjen straks vi er hjemme.
Ikke mens dette fremdeles er en sak.
Jeg må møte denne helgen.
Helgen hvor hun går ned og blir skitten på den sexyen gay firepit raven?
-Akkkurat. Teknisk sett er det ikke det som skjedde. -Det kjentes slik ut da.
Og alt dette fordi hun beskyldte deg for å være sjalu på hennes homofile bestevenn?
-Bi bestevenn. -Jeg trodde han hadde sex med karer?
Du går glipp av poenget.
Ingen av disse karene bryr seg om homo eller bi.
De er bare en gjeng nydelige fritenkende mennesker med et tonn glødemaling, ingen klær, mindre grenser,-
-og jeg må tilbringe helgen med lederen deres, bevæpnet med ingenting annet enn en tidsmaskin som kun går fremover.
Så jeg må få alt rett på første forsøk.
-Andre forsøket. -Samma det.
OK, så hva må du gjøre for å endre dette?
Jeg må være kul med det.
Ja, du er kanskje ødelagt.
-Hei, karer! Der er dere. -Dere greide det, favorittparet mitt!
Du er den søteste.
Jeg er så glad dere greide det.
-Og det er så flott at dere fikk det til å virke. -Jaha?
-Du vet...? -Avslutt det nå.
Fordi denne kan ikke være sammen med hvem som helst.
-Seriøst. -OK, stopp, Ryan.
Nei, jeg mener seriøst. Du må være den rette typen mann...
-eller person, burde jeg vel si... til å gi henne det hun trenger.
-Ikke sant? -Du forstår...?
Kom igjen, mann. Jeg har det bare morro.
Ja. Nei, det samme. La oss ha det morro.
Unnskyld meg.
-Jeg burde... -Kan du?
-Selvfølgelig. -Flott.
-Vel? -Skal vi feste?
Det suger aldri mindre.
Hva skjer, mann?
Hei, jeg aner ikke hvor jeg er akkurat nå.
Jeg er i en helt tom leilighet som jeg aldri har sett før.
Du er sannsynligvis i en ny hendelse. Noe vi ikke gjorde forrige gang.
Noe som skjer på grunn av endringene vi gjorde?
Ja, akkurat. Vent, er det ingenting som virker kjent?
Det er bare en enslig boks på gulvet foran meg.
Vel, hva er i den?
Jeg er på en måte redd for å åpne den.
-Hva er i boksen? -Hva er i boksen?
-Vet du hva? Slapp av.
-Alt kommer til deg om et sekund. -Hvordan går det der borte?
Fantastisk. Vil du komme og backe meg opp?
Om jeg er seriøs med Evan forbedringen så må jeg være mer selektiv med hvordan jeg bruker tiden min.
Det er greit. Jeg har kommet for langt.
Hei.
Faen og, kompis. Det er Blue Ribbons jenta. Jeg lurer på om vi dater nå.
Hva tror du det virkelige navnet hennes er? Jeg må gå.
-Så, du bare lot dem berøre deg overalt? -Vel, vi danser.
-Ja, vi danser. -Det er ikke dansing.
-Jeg hadde det bare morro. Det er en fest. -De var...
Og så da, vil du gå hjem?
Kom igjen, mann. For nært.
Rebecca måtte dra pga regnet.
Tror du at du håndterer sofaen alene?
Selvfølgelig.
Tusen takk.
Du flytter! Jeg hjelper.
-Det er sikkert. -Helt klart. En sofa kommer.
Hei, hvor ble det av Stillman?
Hei!
Hva er det han gjør?
-Hans ting. -Debbie, Debbie.
Debbie, Debbie, Debbie. Debbie, Debbie, Debbie.
Debbie, Deb, Debbie, Debbie, Debbie.
Debbie, Debbie, Debbie, Debbie, Debbie.
Kom igjen, kom igjen, kom igjen. Hvor er musikken?
Brann, Brann, Ja!
Ærlig talt, jeg føler det som om jeg tilhører her.
Og det er bare Debbie. Jeg brukte å hate fester.
Jeg visste ikke hvor jeg skulle stå eller hvem jeg skulle snakke med.
-Totalt. -Men hun viste meg at det ikke gjorde noe.
Særlig med dere karer.
Det er bare kult å henge hvor som helst og være sammen med hvem som helst.
Jeg er så glad du føler det slik.
Kan du dra så vi kan, du vet, bli sammen?
Å, jada...
Totalt.
Min feil. Kos deg.
Der er du.
-Er du klar for senga? -Nei.
Jeg vil ikke at denne festen skal slutte.
Vil du gå og svømme?
Det er fullt av "Ingen Svømming" skilter overalt her.
Ja, jeg så dem. Kanskje vi ikke burde.
-Jeg er sikker på det vil gå bra. -Det ser kaldt ut.
Vel, de sier det i bunn og grunn er smeltet snø som kommer ned fra fjellet,-
-så jeg er sikker på det er litt...
Nei, det går bra.
Herregud! Herregud! Herregud, jeg gjør det!
-Det er så kaldt! -Jeg hopper uti! Jeg kommer til å gjøre det!
-Jeg gjør det! -Nei, ikke gjør det!
-Nei, nei, ikke, ikke kom inn. -Herregud!
-Det var sinnsykt! -Jeg er så kald!
-Det var sprøtt. Herregud. -Det er så mye kaldere enn det ser ut til!
Jeg kan ikke tro at du akkurat gjorde det.
Jeg har det bare morro.
Vel, leppene dine er blå, men har du det morsomt?
-Ja. -Ja?
-Dette er den beste festen noensinne. -Godt, jeg var bekymret.
Det er på en måte sprøtt.
Du vet hva jeg sier. Du må... du må gå med flyten.
Sier du det?
Jeg prøver det ut.
Vel, jeg liker det.
Herregud, de er faktisk, som frosset. Vi må få dere inn.
-OK. -OK, kom igjen
Ja!
Du er så søt som gjør dette.
-Ja! -Beklager det gikk så seint.
Du vet, jeg likte deg ikke da vi først møttes.
Ja, jeg vet det.
Og jeg innser at jeg har gjort mye for å prøve å vinne deg.
Kanskje.
Kanskje?
Du burde få den hvesingen sjekket.
Hva?
-Hva skjer? -Kompis, vi greide det.
-Teksten er borte. -Greide vi det?
Det er fantastisk, mann! OK!
OK, jeg får oss ut herfra
Flott jobb.
Så jeg skulle sjekke ut den nye dusjen min.
-OK. -Vil du bli med?
Nei. Nei, nei, nei, vent...
Vent, vent, vent, Stillman.
-Er det det? -Mann!
-Dette er det. -Du må sende meg tilbake.
-Vi gjorde det. -Stillman, du må sende meg tilbake-
-til Blue Ribbons med en gang. -Hva snakker du om.
Vi greide det.
-Vi greide det. -OK, vi greide det.
-Vi gjorde det. -Ja.
Du greide det. Jeg gjorde det.
Jeg gjorde noe skikkelig redesigning av Evan, ikke sant?
La meg se.
Nei. Nei!
Nei, tuller du?
Beklager, mann.
Det er det, jeg tar tidsmaskinen tilbake til dusjen.
-Tids... -Det er borte.
Alt er borte.
Vent, hvorfor?
Fordi vi aldri slår opp. Vi slår ikke opp,-
-jeg bygger den ikke.
Alle endringene vi har gjort tok oss igjen da vi hoppet fremover.
Denne turen var en massiv rip!
Nei! Hva? Vi fikk henne tilbake, mann.
Og jeg kunne ikke gjort dette uten deg.
Jeg håper det teller for noe.
Ja.
Ja, OK.
Ring henne.
Ja.
Det ringer.
-Hei. -Hei.
Hva skjer?
Ingenting. Jeg bare ringer for å si hei,
Hei.
Var det det eller var det noe annet?
-Det er bare så godt å høre stemmen din. -Fint.
Vil du komme over og henge?
Ja, ja, ja, jeg kommer straks over.
OK, hade.
OK. Jeg var nervøs.
Ingen flere omgjøringer.
OK-
Hei.
-Hei. -Debbie.
Hei.
Jeg elsker deg så mye.
Jeg elsker deg også.
Hei, hva er galt?
Ingenting.
Alt er perfekt.
Jaha?
-Jeg vil elske med deg. -OK.
Vil du bestille?
-Det ville vært fantastisk. -Jaha? OK.
Jeg kan ligge her med deg for alltid.
Bestill ekstra da.
Hei, skal vi fremdeles se den samuraifilmen til bursdagen din?
Jeg tenkte vi kunne gjøre noe litt mer spesielt.
-Kanskje middag på Maddox House. -Fancy.
-Bare oss eller med andre folk? -Bare oss.
OK.
Jeg vil bruke bursdagen min sammen med favorittpersonen min.
Det ville vært perfekt.
-Der er du. -Beklager at jeg er sein.
De gav vekk bordet vårt.
-Hva, etter fem minutter? -Etter en time og fem minutter.
Reservasjonen var kl 8.
-Herregud, jeg er så lei meg. -Ja, jeg tekstet deg.
-Du vet, klokken åtte. -Telefonen min døde.
Hvorfor var den ikke ladet?
Glemte det. Tenkte det ikke hadde noe å si-
-fordi mitt eneste ansvar var å møte deg her kl 9.
-8. -Jeg vet, beklager.
Skal vi sette oss i baren?
-Det er ingen bar. Og jeg er kjempesulten. -Samme sultnivå som Marvin?
Sulten?
Nei?
Så sintsulten?
Vær så snill å si hva du føler.
OK, jeg føler at du skulle vært i tide til middagen.
Ja, jeg forstår det, og jeg ber om unnskyldning...
Jeg føler at det er superenkelt å holde telefonen oppladet-
-så kan du være i tide til spesielle hendelser slik som bursdager-
-og så er ikke jeg den eneste som arbeider på...
-Hva, dette forholdet?
-Er det det du tror? -Neida.
-Det er... -Hør her, jeg er ikke sikker-
-på hva du mente med det, men det høres på en måte ut-
-som om du holder på med noe annet enn middagen.
Beklager. OK, jeg er trøtt.
Jeg ville bare at dette skulle være den perfekte kvelden.
Det kan det fremdeles være.
Kom igjen, hvorfor går vi oss ikke en tur og ser om vi kan finne et kjølig, lite sted?
Her er det.
Hei, vi burde... burde vi synge?
Vi burde synge for han, ikke sant?
Nei?
Ønsk deg noe.
Du lukket ikke øynene dine. Du må lukke øynene dine.
Ellers vil ikke ønsket gå i oppfyllelse, ser du.
Vil du gjøre det igjen?
Kompis, det høres ut som den verste bursdagen siden det året moren din ble sammen med den klovnen.
Jeg skulle bare ønske at jeg ikke ble så sint.
Vel, hvorfor ikke? Hun ødela det.
-Gjorde hun? -Ja.
Ja, men først var vår første store kveld sammen siden vi kom tilbake, og jeg føler meg bare elendig.
Hei, dere er sammen, ikke sant?
I det minste gjorde du dette året bedre.
-Vel, du tok eksamen, ikke sant? -Jeg jobber fremdeles på faens Price-N-Nice!
Jeg må være forsiktig med hvor høyt jeg skriker det.
Kompis, du gjorde et par sit-ups og endret faget dit.
-Hva forventet du? -Noe kulere fra å reise gjennom tiden.
Kulere enn å vinne ditt Ultimate Frisbee League?
Ja!
-Jeg sa jo at det å gå inn i dette... -Jeg vet.
Jeg vet det, men jeg tenkte at kanskje et nytt tidseventyr.
-Dette litt mer Evan-sentrisk... -Nei, det er ingen...
Maskinen er borte. Maskinen er borte.
-Hva betyr det? Tegn den opp. -Forstår du? Jeg kan ikke.
-Vi hopper tilbake. vi hopper ut. -Den er borte!
-Maskinen er ikke der for alltid. -Jada, jada.
Ikke bli besatt om det heller da, OK?
Krangler skjer hele tiden.
Evan?
Ikke igjen.
OK, hva er det jeg alltid sier?
Price 'N' Nice er ikke bare en jobb, det er en...
Byrde.
-Familie. Jeg ville si familie. -Familie.
Ja, kompis, det er det jeg sa, OK.
Jeg vil gjøre en skål for gode venner.
-Takk for at dere kom. -Debbie og jeg er heldige som har deg.
Hei, blir klar fordi det bokstavelig talt ethvert måltid Debbie lager er perfekt.
Vel, samme hva vi skal ha, så lukter det fantastisk.
Faen! Faen!
-Unnskyld meg. -Faen.
-Nei. -Det skulle bare være inne i 15 minutter.
-Hvor lenge har det vært der inne? -En time, gi eller ta 15 minutter.
Hva skjedde?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
-Jeg antar jeg bare mistet det. -Så mye for det perfekte måltidet
Herregud, jeg er så dum.
Hvordan kan jeg hjelpe?
Debbie vet at jeg ikke er slapp på kjøkkenet
Hold stille, Ryan.
Stillman!
-Laksen skal inn? -Ja, akkurat nå.
Flott.
-Det var fantastisk. -Slik en perfekt kveld, mann.
Takk.
-Allison er flott. -Jeg vet!
-Ikke sant? -Jeg er glad for deg.
Du ser trøtt ut, min venn.
-Få deg litt hvile. -Ja, vi har en stor dag på mandag.
Debbie tar opp sitt første album.
Hva? Debbie, det rocker. Når skjedde dette?
Beklager, alt skjedde så raskt. Jeg glemte helt å nevne det.
I går fikk jeg de mest tilfeldige telefonsamtalene.
Nei, men det var talentet ditt som fikk det til å skje.
Husk det.
Ja.
Hver dag føles likt. Og hjertet mitt har kommet i veien.
Hver dag føles likt. Og jeg beklager at vi kom.
Hver dag føles likt. Og jeg kan ikke plassere skylden.
-Hva synes du? -Ja, det er godt.
Jeg er ikke sikker på dette, Stillman.
-Du er ikke sikker på hva? Du vet, musikken min. Opptaket. Hele saken.
Er du nervøs?
Om du er nervøs så er jeg sikker på at jeg kan skaffe deg mer tid til å forberede deg.
Kan du? Hvordan?
Jeg er ikke helt sikker.
Nei, jeg er ikke nervøs.
Det er bare som...
Jeg bryr meg ærlig talt ikke.
-Om opptaket? -Om noe av det.
Musikken var en stor del av livet mitt og selv om jeg var sjenert ville jeg fremdeles gjøre det-
-for å se hvor god jeg kunne være.
Og nå?
Stillman, synes du ikke at det er rart at vi aldri krangler?
-Hva? -Du og meg, vi krangler aldri.
Om jeg synes det er rart?
Nei. Nei, jeg synes det er flott at vi går så godt sammen.
Nei, jeg snakker om å gå godt sammen.
Vi er ikke engang uenige om noe.
Er dette seriøst? Eller er det noe annet som plager deg?
Nei, dette er seriøst.
Jeg tror ærlig talt vi hadde hatt det bedre om vi kranglet.
Jeg vet ikke.
Kanskje det bare er noe galt med meg.
Alltid returnere til pusten med medfølelse for oss selv.
Om du finner deg selv distrahert av verden utenfor, ganske enkelt returner til pusten.
Og om en tanke virker spesielt viktig, bare la den gå.
Vitende at det sannsynligvis kan vente til senere.
Så hvorfor prøver vi ikke å opprettholde denne plassen for de neste fem... neste 15 minuttene?
Hva feiler det deg?
-Jeg trenger hjelp. -Fortell meg.
Det er noe galt med Debbie. Hun har endret seg.
OK, det er helt normalt at ting å slakke ned på soverommet etter ekteskapet.
-Du kan ikke ta det personlig. -Nei, det er ikke derfor jeg er her. Hun er...
-Hun er ikke den hun brukte å være. -Hvordan det?
Vel, husker du tidsmaskinen jeg fant opp?
Nei!
-Jeg trodde den var borte. -Vel, jeg bygde en ny.
Hvordan gjorde du det?
-Vel, jeg vet fremdeles teorien. -Og du bruker det?
Hele tiden. Som i hele tiden.
I går kveld gikk jeg tilbake i tiden for å re opp sengen.
-Det er ikke bra. -Hun var ikke engang hjemme enda.
Jeg kunne gått ovenpå for å re opp,-
-men jeg brukte tidsmaskinen. -Så kutt ut.
Jeg ville, men jeg forteller deg at Debbie er ikke Debbie lengre.
Hun bryr seg ikke engang om musikken. Hun spiller aldri. Hun ler knapt.
Jeg har gjort om alt så mange ganger,-
-jeg sverger på at det begynner å ha en effekt på henne.
-Vel, folk endrer seg, Stillman. -Er det rådet ditt?
-Hva forventet du? -Jeg vet ikke.
-Jeg må ødelegge maskinen ellers... -Hold an litt.
Du blir hysterisk. Ingen forhold er perfekte.
Alle krever arbeid.
-Metafysisk arbeid? -Nei, poenget mitt er-
-at du burde prøve å sette pris på det du har, hva dere begge har.
Det er sannsynligvis mye bedre enn du innser.
Jeg vet ikke.
Jeg er ikke engang sikker på hva vi har lengre.
Jeg skulle ønske jeg visste hvordan jeg skulle gjøre deg lykkelig.
-Kanskje vi skulle fått oss en baby? -Hva?
Men vi har en plan. Dette er planen din.
Vi fokuserer på musikken din, så reiser vi, så barn.
Så la oss gjøre det uten rekkefølge.
Du vet, kanskje det er derfor jeg har følt meg så tapt.
Vi trenger noe som gir oss mening og musikken er det åpenbart ikke,-
-og i stedet for å gå videre til noen nye ting, så skulle vi øke familien vår,-
-vi ville ha den energien, den bevegelsen vi har savnet.
Jeg antar vi kan vurdere det.
Jeg tror virkelig det kan virke.
La oss snakke om det i morgen.
Du fortjener så mye bedre enn dette.
Hei, kompis, vil du bli med på en løpetur eller noe?
Jeg er kjempeopptatt den her morgenen. Jeg ringer deg senere...
Jeg har tenkt om situasjonen din om du vil snakke om dette.
Nei, jeg må... Jeg har mye på gang.
-Jeg må dra. -Du må gjøre hva?
Jeg må gå, Evan.
Vær så snill å ikke ødelegg den!
Hvorfor bryr du deg?
Jeg tror bare at du ikke burde gjøre noe drastisk
Dette er ikke bare om deg, OK?
Hvor lenge?
Siden vi kom tilbake.
Jeg visste du ikke ville være i stand til å leve uten den,-
-så jeg holdt et øye med deg.
Hvordan kom du deg inn?
Den glidende glassdør-tingen er vanligvis åpen.
Og jeg tar deg aldri?
-Du tar meg hele tiden. -Akkurat, selvfølgelig.
-Vi er begge hektet. -Jeg er ikke hektet, OK?
Jeg bare finner det veldig nyttig.
Jeg gir mange folk råd. Og ærlig talt er jeg ikke så veldig god på det enda.
Så en tidsmaskin hjelper. Mye.
-Jeg beklager, Evan. -Nei, Stillman! Stillman!
Jeg må avslutte det.
OK.
-Hvem er på døren? -Nei, ignorer det.
Det er bare Evan.
Hva er det som skjer.
Stillman, nei. Nei, vent.
-Hva er det du gjør? -Stopper deg!
Fra hva?
Jeg tenkte du skulle gå tilbake i tiden og uoppfinne tidsmaskinen.
Nei.
Vent, dette er det du skulle til å gjøre.
Stillman! Hør her. OK, hør her.
Vi fikk begge det vi ville, ikke sant?
Så la oss ødelegge denne maskinen og gå videre med livene våre slik de er akkurat nå.
Jeg vet fremdeles teorien.
Om jeg ødelegger denne maskinen så lager jeg bare en ny.
Jeg må avslutte det helt.
Jeg må la henne gå, og den eneste måten å gjøre det på-
-er å gå tilbake til begynnelsen.
Av... tiden?
Den dagen du kjørte på meg. Om jeg ikke blir påkjørt, så blir det ingen teori.
Ingen teori, ingen tidsmaskin.
-Ingenting av dette -Og det vil være det?
For meg og Allison og studentene mine? Mine dager med Lord Buddha?
-Lord Buddha? -Jeg tror det var han.
-Det kunne ha vært en super grei Indianerfyr. -Det er fantastisk, Evan.
Jeg har et tonn med spørsmål om det også.
Nei, alt som vi får fra maskinen vil være borte.
Beklager.
-Jeg drar ikke tilbake. -Ikke det?
Hva, skal du bekjempe meg? Jeg trodde du var opplyst.
-Jeg er ikke så faens opplyst. -Hva er det som skjer?
Hva er det?
Evan?
Det er en tidsmaskin, Debbie.
Jeg skal ødelegge den, og det vil holde dere sammen.
En tidsmaskin?
Jeg lagde den for deg.
Så den natten vi hang sammen og du snakket om tidsreiser.
Det var sant.
Fra da til nå?
Mange biter faller på plass nå.
-Dette forklarer så mye. -Jeg vet.
Jeg trodde det var noe galt med meg.
Dette er hvorfor vi ikke krangler!
Dette er hvorfor jeg ikke bryr meg om noe!
Det var ikke meg og du var ikke deg og alt dette har vært bullshit!
Teknisk sett er jeg ikke sikker hvordan du merket noe.
-Og det gjorde det greit? -Det var en enkel nok teori!
Eliminer alle gangene du var ulykkelig og så ville du være lykkelig.
Supervitenskapelig.
Hvor lenge?
I antall år, ikke så lenge.
60, 70 år.
Gi eller ta et tiår.
For en skrekkelig oppfinnelse.
Jeg vet.
Det er derfor jeg må dra tilbake og sikre at ikke noe av dette noensinne skjer.
Og du blir fri.
Få hodet ditt ut derfra, kompis.
Dette er den du egentlig er, kompis.
Livet ditt kommer til å bli helt greit selv uten en tidsmaskin.
Jeg lover.
Jeg beklager så mye.
Jeg elsker deg.
Jeg kan ikke tro at du kommer til å gjøre dette med meg!
Stillman, du kommer til å etterlate meg her...
Vent, hei. Vent, hvor er du på vei?
Jeg skulle ønske jeg hadde trodd deg.
Beklager.
-Hva er det du gjør? Jeg må treffe deg med bilen så du finner opp denne tingen.
-Det er latterlig. -Vet du hva som er latterlig?
Å ha på seg en uniform på arbeid.
-Tuller du med meg? -Jeg tuller ikke.
Jeg følte meg som en idiot i den tingen.
Dette ville være mye tryggere om du bare står stille.
Nei!
-Stillman. -Dette vil ikke engang virke.
Du vet ikke det. Det kommer til å bli kjempegreit for alle.
Evan...
Kan du bare... kan du bare vente der et øyeblikk?
-Nei, dette er ikke... -Bare vent der et øyeblikk, OK?
Dette er pinlig.
OK, kom igjen.
Jesus.
Om du bare står stille i to sekunder. Jeg gir deg en liten kjærlig dytt og alt er over.
Du gjør dette mye hardere enn det trenger å være, Stillman.
Stillman.
Nei, Evan. Evan, vet du hva?
-Ja, gjør det. -Jeg skal gjøre det.
-Gjør det. -Jeg skal gjøre det.
-Ja, jeg forteller deg at du skal gjøre det. -Jeg skal gjøre det.
Kom igjen.
Hva er det, Evan?
-Jeg prøver å forstå deg. -Kom igjen, slå meg, mann!
-Du vil ha denne tidsmaskinen. -Kan du holde kjeft?
-Prøver å konsentrere om å slå deg... -Akkurat nå, Evan.
Kom igjen og slå meg!
Du må...
Herregud, kompis. Kompis....
Så, jeg beklager at jeg nesten drepte deg der.
Det går greit.
Jeg vet hvordan det er å gå amok som det.
I det minste er det over.
Så det er borte?
Det er ikke noe minne om det.
Du kan fremdeles få oss tilbake gjennom telefonen, da, ikke sant?
Slik du gjorde tidligere?
Jeg mener om jeg... Om jeg kobler det opp.
-Vent, koblet du ikke opp telefonen? -Jeg trodde ikke du kom.
-Så vi sitter fast her? -Nei, vi kommer tilbake etter hvert.
Bare i normal hastighet.
Akkurat.
Jeg tror at denne gangen...
Jeg skal dyrke min egen pot.
Jeg kastet bort så mye penger på det i fjor.
Det er på tide å si farvel.
Lykke til.
Takk, mann.
Notatboka di.
Farvel.
Hva?
Herregud.
Tuller du med meg? Kom tilbake her.
Debbie?
-Er det... -Kona di?
Ja, det er meg, og vi skal ha denne krangelen.
-Men hvordan fikk du... -Nei, hold kjeft!
Du får ikke kontrollere livet så lenge og så gå tilbake i tiden for å kontrollere det igjen-
-bare fordi du føler deg som å være,hva, heroisk?
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
-Vel, slutt å ta avgjørelsene mine for meg. -OK. Jeg vil ikke lengre.
-Lengre? Å, herregud! -Vel, jeg ble ikke truffet, så det er ikke noen tidsmaskin.
-Og teknisk sett, det er en beslutning... -Herregud, stopp.
Jeg vet ikke engang hva du snakker om, men lyden av det gjør meg forbannet.
Beklager.
Til å være en brilliant mann så kan du være en skikkelig idiot.
-Ja. -OK. Mitt liv er mitt.
-Det tilhører ikke deg. -Jeg vet.
-Og jeg kan ødelegge det slik jeg vil. -OK.
-Du er forferdelig til å krengle. -Vel, hva vil du ha meg til å si?
Jeg ødela det, OK? Kosmisk.
Og nå prøver jeg å fikse det med å med overlegg ødelegge den mektigste oppfinnelsen-
-noensinne skapt. -Du får ikke poeng for det.
Herregud, dette gjør så vondt!
-Hvorfor fortsetter du å gjøre dette? -Fordi jeg ville gjøre deg lykkelig!
Og jeg fikk det ikke til!
Og nå forstår jeg at vitenskapelig sett er hele denne fikse fortidens feilgrep suger!
Og alle ideene og teoriene mine er bullshit.
Fordi den eneste konstanten i universet er at vi ikke har noe kontroll over noenting.
Så fra bunnen av hjertet mitt...
Beklager.
Du fanget meg.
Jeg vet det.
Vet du hvor ille det er?
Det er derfor jeg må gjøre dette.
Ja, det er kanskje det beste.
Jeg er forvirret.
-Er vi sammen eller... -Akkurat nå...
-er vi sammen.
Vel, det var en krangel.
Vil du gjøre det igjen?